Az Úr évében...
...Júdea már közel egy évszázada nyögte Róma igáját.
Augustus parancsára minden...
...júdeainak vissza kellett...
... térnie szülőföldjére...
...hogy megszámoltassék.
Sokuk útja Jeruzsálemen keresztül vezetett...
...hazájuk forrongó fővárosán át.
Antonia erődje, Róma hatalmának...
...jelképe uralta a várost...
...és a nagytemplom...
...egy elpusztíthatatlan hit fenséges szimbóluma.
Bár hódoltak a császárnak...
...büszkén őrizték ősi örökségüket...
...sosem feledve a próféták jóslatát...
...hogy egy nap megszületik a Megváltó...
...aki szabadságot hoz majd népének.
Hebronba menj!
Samuel.
Jaffából.
Mikáel házából.
Tovább! Tovább!
- Név? - József.
- Város? - Názáret.
Dávid nemzetségéből.
És ez a nő?
Feleségem.
Menjetek Betlehembe!
Tovább!
Krisztus története LEW WALLACE tollából
A mi Urunk 26. évében
Milyen falu ez?
Názáret.
Holnapra Jeruzsálembe érünk.
Nem nézed őket, József?
Láttunk már rómaiakat.
Igen.
Látunk is még sokat.
Nincs kész az asztalom.
Hol a fiad?
A hegyek között jár.
Elhanyagolja a munkáját.
Nem.
Egyszer, amikor korholtam, azt mondta:
"Atyám dolgában kell eljárnom. "
Akkor miért nem dolgozik itt?
Dolgozik ő.
Trombitások!
Üdv, Messala!
Te parancsolsz.
Köszönöm.
Köszönöm, hogy felváltasz.
Drusus!
Gyerekkoromban a parancsnokságról álmodtam.
Fordult a kerék.
Parancsnok lettem.
Vigyázz!
Első oszlop, jobbra át!
Indulj!
Elfeledtem a hőséget.
Ha csak az volna!
1 4 éves koromig Jeruzsálemben éltem.
- Apám volt. . . - Igen, tudom.
Emlékszünk apádra. Jó helytartó volt.
Ezen az elhagyatott vidéken!
A nehézségekkel szembe kell nézni.
Én kértem ide magam.
Az emberek megváltoztak azóta.
Mennyiben?
Nem fizetnek adót, szembeszegülnek Rómával. . .
Az nem újdonság.
És ott a vallás. Megrészegedtek tőle.
Ledöntik isteneink, sőt, császárunk szobrait.
Büntetni kell.
Azt tesszük.
Ha megtaláljuk őket.
A vezéreket!
Te nem érted. Nincs mire támaszkodnunk.
Furcsa erők működnek itt.
A "Messiás"-ügy.
Emlékszem a jóslatokra.
A zsidók királya. Róma-ellenes paradicsomba vezérli őket.
Beleszédülök.
Egy remete a sivatagban, János. . .
. . .vízbe meríti őket.
Egy ács fiának varázslatait csodáknak vélik.
Mindig voltak bajkeverők.
Nem. Ez az ember más.
Azt tanítja, lsten itt van minden emberben.
Igen mély némely tanítása.
Régóta nem jártál Rómában.
Menj vissza!
Menj pihenni Capriba.
Felejtsd el az emberben lakozó lstent.
- Csak egy valaki isteni. - Igen, tudom.
Az császár elégedetlen.
Több engedelmességet várna Júdeától.
Rendet tenni küldött. Meg is teszem.
Hogyan? Betörheted a fejüket, börtönbe zárhatod őket.
De hogyan harcolsz egy eszme ellen?
Egy új eszme ellen!
Egy zsidó akar beszélni Messala tribunussal.
Van neve is?
- Valami herceg. Júda Ben-Hur. - Bánj is úgy vele!
Azonnal megyek.
Igen, uram.
Centurió!
Korábban az övé volt ez az ország.
Ne feledd!
Igen, uram.
Bölcs dolog! Ben-Hur nagyon gazdag.
Júdea legelőkelőbb házának feje.
Barátok voltunk.
Szinte testvérek.
Sextus!
Kérded, hogyan győzzünk le egy eszmét.
Megmondom.
Egy másik eszmével.
Mondtam, visszatérek.
Sohasem hittem el.
Igazán örülök!
- Nahát! - És te!
Tribunus lettél!
Ittam is az egészségedre.
Igyunk együtt!
Édesanyád és a húgod?
Folyton csak téged emlegetnek.
Tirza elkelt?
Rá se néz a kérőkre.
Azóta is szerelmes beléd.
Újra láthatom őket!
Vadászol még oroszlánokra?
Vagy méltóságod nem engedi?
- Le Érosszal! - Éljen Mars!
Ahol keresztezi?
Jó.
Annyi év után!
Még mindig közel.
Mindenben.
Remélem.
Tudom.
Te római vagy, én zsidó. . .
. . .akit megmentettél.
Legdicsőbb tettem.
Júda!
Nehéz lesz a dolgom.
Segítség kell.
A segítséged. A tanácsod.
- Tanácsot kérsz? - Igen.
Vidd el a légiókat!
Adj szabadságot!
A császár rajong birodalmáért.
Különösen kedveli Júdeát.
De Júdea nem kedveli a császárt.
Van szomorúbb a viszonzatlan szerelemnél?
A szállásom.
Túl komor!
Nem komor.
Mértékletes. Erényes.
Római.
Az új helytartó, Valerius Gratus jobb keze leszek.
Újabb légiókkal érkezik.
Igazak a hírek!
A császár bizalmatlan.
Lázadás készül. EI kell tiporni.
Ti ne aggódjatok!
Mert te a barátom vagy.
- Zsidó vagyok. - Majdnem római!
Mi közöd a bajkeverő csőcselékhez?
- Ők az én népem. - Légy bölcs, Júda!
Római a világ. Ha benne élsz, légy a részévé!
Megváltoztál.
Felnőttem. Világot láttam, mióta elmentem.
Láttam Rómát. Nem véletlen, hogy ő uralja. . .
. . .az egész világot.
A légióitok.
Nem csak a légióink.
Másoknak is van seregük. Harcoltam ellenük.
Nem!
A sors bennünket választott civilizálni a világot.
Az útjaink és hajóink kötik össze.
Dicső a római jog, építészet, irodalom.
Hiszek a népem jövőjében.
Hát persze. És segíthetsz rajtuk.
Hogyan?
Nemes vagy.
Tiszteletben tartják a családotokat.
Gazdag vagy, hatalmas, jóhírű.
Beszélj a lázadás ellen!
Ostobaság szembeszállni Rómával.
Sőt, hasztalan!
Csak egy lehet a vége: néped pusztulása!
Én ellenzem az erőszakot.
Felléptem ellene. Fel is fogok.
Egyetértünk!
Mikor jöhetek el hozzátok?
- Azt reméltük, holnap. - Helyes!
Akkor igyunk!
Amúgy borzalmas bor.
A római seregnek készítjük.
Kegyetlenek vagytok!
Őrült a világ!
Csak egy maradt meg:
A régi barátok hűsége.
Júda, hinnünk kell egymásban!
Erre iszol velem?
Teljes szívemből.
Íme, a ház, amelyre emlékeztem.
Az udvar, ahol játszottunk.
A tető, ahonnan kővel hajigáltuk az embereket.
- Rosszak voltunk? - Jó fiúk voltatok.
Visszavágytam ide.
És semmi sem változott.
Csak ez a kút.
- A régi kiszáradt, emlékszel? - Minden nyáron.
Egy új kút és új Tirza. Felnőttél!
Nem változott, ugye?
Dehogynem. Akkor kisfiú volt, azóta férfi lett.
Felelősséggel a vállán.
Gyere!
A császár márványpalotákat épít.
Majd elfelejtettem! Neked hoztam.
Ilyet még sohasem láttam! Gyönyörű!
- Római? - Líbiai. Tavaly hoztam.
A hadjáratból.
Két napi küzdelem után megfutamodtak.
A fővárosuk barbár, de lenyűgöző!
Vagyis volt.
Porig romboltuk.
Ezt bizonyára unjátok.
Gyere, mutatni akarok valamit.
Köszönöm.
Illő ajándékot hoztam. Nőnek való dísztű.
Hogy tetszik?
Felséges!
Arabs mén!
Meglátszik rajta. Magam tenyésztettem.
Kipróbálnám.
Bármikor. A tiéd.
Nekem adod?
Ó, Júda!
Kedves vagy! Olyan lesz minden, mint régen.
Gondolkodtál azon. . .
. . .amit mondtam?
Beszéltem is néhány emberrel.
Az erőszak, a lázongás ellen.
Sokan egyetértettek.
Nem mind?
Nem mind.
Ki volt az?
A lázongók, türelmetlenek.
Kik azok?
Igen, Júda. Kik azok?
Csak besúgóként lehetek barátod?
Csak bűnözők nevei.
Nem bűnözők, Messala. Hazafiak.
Hazafiak?!
Hadd mondjak el valamit! Tán nem tudsz róla.
Figyel minket a császár. Most épp keletre tekint.
Itt az alkalom nekem és neked.
Ha rend lesz, bármi lehetek.
Te velem emelkedsz. Tudod, hol?
Rómában! Talán a császár oldalán.
Megtörténhet, és itt az alkalom.
Esküszöm, itt van!
A császár szeme rajtam. Csak szolgálnom kell.
Te csak segíts, hogy szolgálhassam!
- Mintha lsten volna. - Az is. Az egyetlen.
Ő az igazi hatalom ezen a földön, nem. . .
Nem az.
Segíts, Júda!
Bármit megtennék érted, Messala.
De a népemet nem árulom el.
Az istenek nevére, mit számít néhány zsidó élete?
Ha meggyőzni nem is tudom, meg nem öletem őket.
Meg kell értened, Messala.
Hiszek a múltunkban, a jövőnkben.
Meghódított nép vagytok.
Hódíthattok. Megölhetitek az embereket.
De mi újra felkelünk.
Halott álmokban élsz. A múlt mítoszaiban.
Letűnt Salamon dicsősége.
Nem támad fel se Józsué, se Dávid.
Egyetlen valóság létezik ma. Tekints Rómára!
Ne légy ostoba!
Inkább, mint áruló.
- Katona vagyok. - Aki Rómáért öl.
- Vigyázz. . . - Nem! Te vigyázz!
Róma gyalázatos!
Megfojtja a népemet, az egész világot!
De nem örökre.
Ha Róma elbukik, a szabadság kiáltása. . .
. . .elnémít minden mást a földön.
Vagy segítesz, vagy ellenem vagy. Nincs más.
Vagy velem, vagy ellenem.
Ha ez a választás. . .
. . .akkor ellened vagyok.
Jönnek!
Hol van Messala?
- Hova. . . - Elment.
Elment?
- Miért? - Kellett.
- Mi történt? - Biztos sok a dolga.
Gyertek! Vacsorázzunk!
Áldott vagy Te, Urunk, lstenünk. . .
. . .aki kenyeret adsz nekünk.
Nem látjuk többé, Tirza.
Azt akarta, legyek a népem árulója.
- Uram, az antiókhiai karaván. - Láttam.
Simonides!
- Szívesen látlak. - Uram!
Simonides ajándékot hozott.
Borostyánt. Tirzának selymet.
És uramnak ibér bort.
És a legnagyobbat, hogy itt vagy.
Ó, uram! Híreket hoztam Antiókhiából.
- A karavánok. - Megérkeztek.
- Jó. - Az elszámolás.
És Numídia?
A király biztosítja a kereskedelmi utakat.
Minden évben elszámolsz.
Évről évre gazdagabbá teszel.
De a legnagyobb kincs te vagy.
Életem Hur házáé.
Másom nincs is nekem, csak a leányom.
- Bizonyára ifjú nő már. - A tulajdonod.
A rabszolgád lánya.
Veled barátot örököltem, nem rabszolgát.
Eszter eljött, hogy engedélyezd házasságát.
Engedélyezem! Teljen örömöd sok unokában!
Ha lsten úgy akarja, örülök neki.
Eszter beszélni kíván gazdájával.
Férjhez mész, Eszter?
Atyám kívánságára.
Szerencsés lesz az urad.
Mi a neve?
Dávid, Máté fia.
Melyik házból?
- A magáéból. - Szabad ember.
Mesélj róla!
Csak egyszer láttam.
Jó hírű kereskedő.
Megváltja a szabadságát.
A szabadságát tőlem kapja nászajándékul.
Nagylelkű vagy, uram!
Szereted azt a férfit?
Megtanulom szeretni.
Megadom az engedélyt.
Iszunk a boldogságodra.
A gondtalan visszatérésre.
Megzavartalak.
Dehogy.
Mire gondoltál?
Búcsút mondtam. . .
. . .a városnak. . .
. . .ennek a háznak.
Nem jártál itt gyakran. Mire emlékszel?
Apám néha elhozott ide. . .
. . .kiskoromban.
Ebben a házban mindig boldog voltam.
Egyet kivéve.
Amikor te és az a római fiú. . .
- Messala. - Igen.
Vadászni voltatok. . .
. . .és sebesülten hoztak haza.
Megsimogattam az arcodat.
Imádkoztam lstenhez: "Ne hagyd meghalni! "
Mintha most is hallanám. Halkan, ahogyan most is.
Igen, uram.
Uram? Megajándékoztalak a szabadsággal.
Különös. Sohasem éreztem magam rabszolgának.
És most. . .
. . .szabadnak is alig.
Tudod, régen, még bölcs Salamon idején. . .
. . .ha a rabszolgák közt. . .
. . .megakadt a szeme egy lányon. . .
. . .kiválaszthatta a többi közül. . .
. . .és magához hívhatta.
Bölcs Salamon idején.
Más idők voltak.
Régen volt.
Ha nem volnál menyasszony. . .
. . .búcsúzóul megcsókolnálak.
Ha nem volnék az. . .
. . .búcsúznunk se kéne.
A rabszolga gyűrűd.
Illő csere.
Neked a szabadság, nekem a gyűrű.
Viseled majd?
Míg menyasszonyt nem találsz?
Addig a napig.
Az ég kegyes Gratushoz.
Helytartó uram, hivatalod koszorúja.
Köszönöm, tribunus.
A város küldöttei?
- Nem jönnek el. - Nem?
Jeruzsálem nem vár hévvel.
De csendes lesz a fogadtatás.
Induljunk!
Ott van Messala!
Meglátott, Júda!
Az új helytartó!
Vissza!
- Vissza! - Gyere ide!
A zsidók voltak!
Kinyitni a császár nevében!
Júda! Tirza! Mi az? Mi történt?
A törvény nevében!
- Néztem a. . . - Lezuhant egy cserép.
- Nem én. - Nem hiszik el.
Ne mondj semmit! Hallod? Tirza, semmit!
Kinyitni!
Beszélek velük.
- Elfogni! - Mi történt.
- Fogd el őket! - Állj!
Baleset volt.
Hadd mondjam el! Baleset volt.
- Ő az, uram. Láttuk. - Baleset volt.
Esküszöm.
Kilazult egy cserép. Az esett le.
Vigyétek el! Mind!
- Igazat mond! - Én voltam! Engedd el őket!
Vigyázz!
Messala!
Mondd nekik, hogy tévedés!
Kilazult a könyöklőn egy cserép.
Baleset volt.
Őket ne! Semmi közük hozzá!
Őket engedd el!
Engedjétek el őket!
Gyere!
Hova?
Tírusba.
Tírusba?
Nem volt tárgyalás!
Gályára, tárgyalás nélkül?
Egy szó sem igaz a vádból!
Az anyám, a húgom! Mi lesz velük?
Megkötözni!
- Nem esett bajuk? - Semmit se mondhatok.
Gyerünk! Mozgás!
Börtönőr!
Őrök, ott bent!
Fel a lépcsőn!
Börtönőr!
Jobbra!
- Várj! - Küldd ki őket!
Menjetek!
Az ajtót!
Hol van anyám és a húgom?
Hol vannak?
E falak között.
A helytartó túléli. Ők is.
De elítélik őket.
Lehetséges ez?
Lehetséges, hogy ezt tedd velünk?
A családdal, amelyet szerettél?
Elengeded őket. Méghozzá örömmel!
Én nem vagyok gyilkos!
Tudom, hogy nem.
Tudod?
Gonosz vagy!
Nem, Júda, nem vagyok az.
Segítséget kértem.
Most megadtad nekem.
Ez elrettenti őket az árulástól.
Elítélek egy régi barátot, félni fognak tőlem.
De a családomat ne!
Engedd el őket!
Kérlek!
- Könyörgök. - Könyörögsz?
Én nem könyörögtem?
Te akartad. Nincs mit mondanom.
Ha megölsz, a tieidet. . .
. . .keresztre feszítik!
Rajta, Júda!
Ölj meg!
Csak bosszút állhassak!
Imádkozom, hogy élj, míg vissza nem térek.
Vissza?
Vigyétek!
Tisztelegj!
A tribunus fogad.
Tribunus, a Hur család kulcsára vagyok.
Emlékszem rád.
Úton Antiókhiába hallottuk a hírt.
Júda Ben-Hur nem tehette ezt, te is tudod.
Jobban, mint te.
Akkor azt is tudnod kell, hogy a vád alaptalan.
Már elítélték őket.
- El? - Igaztalanul.
Júda nem akart ártani a helytartónak.
Tudnod kell, soha nem tenne ilyet.
A szíved mélyén tudod.
Drusus!
Tartsátok bent, míg kikérdezzük!
Állj!
Vizet a katonáknak.
Előbb a katonáknak!
EI a kúttól! Nekik nincs víz!
EI a kúttól! Hé, te!
Gyere ide! Vizet a lovaknak!
- Vizet! - Előbb a katonáknak!
Tessék.
Várj!
Neki ne adj!
Istenem!
Segíts!
Te! Azt mondtam, neki ne!
Talpra, mindannyian!
Talpra mind!
Vissza a sorba, kutya!
Talpra!
Indulás!
Te ott, vissza a helyedre! A helyedre!
Indulás, kutyák!
Jön a konzul hajója.
Evezőket fel!
Evezőket le!
Az új parancsnok!
- Hány evezős? - Kétszáz.
- Váltás? - Óránként harminc.
Ez az ember beteg. Leváltani!
- Leváltani! - Igenis.
- Ez sok bajt okoz? - Engedetlen, konzul.
Ennek vége lesz.
Mióta szolgálsz?
41 -es!
Egy nap híján egy hónapja ezen a hajón.
Pontosan számon tartod. És ezelőtt?
Három évet más hajókon.
Három évet!
Van lelkierőd szembeszállni. . .
. . .de eszed is megállni.
Gyűlölet sugárzik a szemedből, 41 -es.
Az jó! Életben tartja az embert.
Erőt ad neki.
Figyeljetek mind!
Elítéltek vagytok. Szolgálni tartunk életben.
Evezzetek jól. . .
. . .és élhettek.
- Készen vagyunk. - Evezők vízbe!
Evezők vízbe!
Makedón gályák. . .
. . .fosztogatják hajóinkat.
Azt a feladatot kaptuk, hogy. . .
. . .pusztítsuk el őket.
Csatatempó!
Támadótempó!
Lékelőtempó!
Pihenő!
Állj!
Pihenő!
Miért jöttél?
Jelentkeznem kell a pihenő alatt.
Igen.
Elfelejtettem.
Megölhettél volna.
Miért nem tetted meg?
Korai még meghalnom.
Mi fog megmenteni?
Atyáim lstene.
Elhagyott az lstened.
Nincs több hatalma az én isteneimnél.
Az enyémek nem segítenek. A tiéd se fog.
Én segíthetek.
Érdekel, 41 -es?
Látom, hogy igen.
Katona vagyok és a szabadidőmben. . .
. . .harcosokat képzek kedvemre.
Kitűnő gladiátoraim és hajtóim vannak.
Akarsz közéjük tartozni?
Szolgádként meghalni?
Jobb, mint a fedélközben.
Nem leszek itt örökre.
Nem?
És ha sikerülne megszöknöd?
Az anyámat és a húgomat is elítélték. . .
. . .ártatlanul. Nem nyug. . .
Te is ártatlan vagy?
- Van értelme ismételnem? - Nincs.
Gondolkozz az ajánlaton! Míg győzünk, nem menekülhetsz.
Ha veszítünk, elsüllyedsz az evezőhöz láncolva.
Isten nem azért tartott életben. . .
. . .hogy itt pusztuljak.
Különös, makacs hit éltet, ha azt hiszed. . .
. . .a létnek van értelme.
Józan ember már régen hitét veszítette volna.
Ahogyan te.
Miért veszítetted el?
Vissza az evezőhöz, 41 -es!
Ellenség a láthatáron!
Jelezni! Csatára felkészülni!
Minden fegyveres a helyére!
- Tölts! - Tüzelésre kész!
Gyorsan!
Ide a viasszal! Még lövedéket!
Evezőt fel!
Evezőt le!
A láncokat!
Őr!
41 -est kioldani!
Nem akarok meghalni!
Nem akarok!
41 -es, miért csinálta ezt?
Nem tudom.
Egyszer segített már rajtam valaki.
Akkor se tudtam, miért.
Rendes tempó!
Egyes, fáklyát!
Tűz!
Parancsra behúzni!
Evezőt fel!
Behúzni!
Jobbra!
Evezőt ki!
Tűz!
- Vigyázz! - Tűz!
Kormányos, lékelés! Parancsot!
Lékelőtempó!
Irány a lékeléshez.
Meglékelik a hajót! Meglékelik a hajót!
Miért mentettél meg?
Miért vetetted le a láncot?
Mi a neved, 41 -es?
Júda Ben-Hur.
Júda Ben-Hur!
Hagyj meghalni!
Életben tartunk, hogy szolgálj.
Evezz, és élsz.
Milyen hajó?
Nem tudom.
Jobb, ha az ellenségé.
Nekem halál.
Neked szabadság.
Római vitorla.
Előre nézz!
Üdv, konzul! Már feladtuk a reményt.
Vizet!
Mind odaveszett?
Öt gálya.
- És a csata? - A csatát megnyertük.
Győztél, uram!
- Győzelem? - Teljes.
Hogy megmentsen téged. . .
. . .az lstened megmentette a római flottát is.
Üdv, Arrius!
Evező jobb oldalon!
Megtisztítottad vízi útjainkat, Quintus Arrius.
Méltó jutalmad a diadalmi jogar.
Ki ez a férfi, aki veled jött?
Életem megmentője, isteni Cézár.
Csak ennyit tudsz róla?
Nem. Megvádolták, hogy Júdea helytartójának életére tört.
De ártatlan volt.
Ha nem, furcsán következetlen:
Megölné a helytartómat, de megmenti konzulom életét.
Gyere el holnap! Megbeszéljük.
Mindent tudunk erről az emberről.
Hazájában igen befolyásos.
Akkor ott Róma szenátusa és népe ellen támadt.
Nem állt szándékában ilyen támadás.
Konzul, hadd folytassuk!
Hadd legyünk nagylelkűek!
Nagy diadalod jutalmaképpen. . .
. . .nem küldjük vissza a gályára. A te rabszolgád lehet.
Ez Róma szenátusának. . .
. . .és népének akarata.
Nemrégiben visszatértem. . .
. . .egy ifjúval, aki megmentett.
Róma legjobb hajtójaként ismeritek.
Ötször vezette diadalra lovaimat.
Én úgy ismerem, mint aki elveszett fiam helyére állt.
Büszkén nézek szeretett fiamra. . .
. . .amit régóta nem tehettem.
Igen erős e kötelék. . .
. . .de tudnotok kell ezt is!
Lezárultak végre az örökbefogadás formaságai.
Az ifjú Arrius nevem viselője. . .
. . .és vagyonom örököse.
Őseim gyűrűje. . .
. . .a fiamra szállt volna.
Mostantól a tiéd.
Különös sors vezérelt új életre. . .
. . .új otthonomba. . .
. . .új apámhoz.
Ide vezérelt. . .
. . .el is sodorhat innen.
De bárhol legyek. . .
. . .úgy viselem e gyűrűt, hogy méltó legyek Arriushoz.
Hálával, szeretettel. . .
. . .és becsülettel.
Régi barátom, Poncius Pilátus.
Annakidején az én lovaim győztek.
Felséges, fürge lovak.
De téged nem győznek le.
- Júdeából jöttél? - Igen.
Hallom, elviselhetetlen a klíma.
A júdeaiaknak nem az.
Rémes jövő! Odaküldenek helytartónak.
- Júdeába? - Igen.
Nem ezt kértem.
De a sivatagban lesz rám szükség.
Rám áhítoznak a skorpiók és próféták.
Ma estére feledd el Júdea porát!
Kecskék és Jehova!
Elmész.
EI kell mennem.
Nem tarthatlak vissza.
A szemed távolba réved. Tudom, mi a fájdalom.
De azt tanácsolom, várj.
Gratust leváltják.
Poncius Pilátus lesz a helytartó.
Mikor?
Hamarosan.
Ez a kezünkre játszik.
Semmi sem segít, ha túl későn érek vissza Júdeába.
Ez a gondolat kínoz ittlétem minden percében.
Viszontlát-e még Róma?
Neked köszönhetem életem egyik részét.
Emlékezni fogok rá.
Az istenek nem törődnek egy öreg ember reményeivel.
Sosem tudhatod.
Bocsáss meg!
Idegen vagy itt.
Nem Názáretből jöttél?
Miért kérded?
Gondoltam. . .
. . .te lehetsz az. . .
. . .akit megkeresni tértem vissza hazámból.
Ilyen korú lehet.
Ki?
Ha megtalálom Őt. . .
. . .tudni fogom, Ő az.
Elnézést, alexandriai Boldizsár vagyok.
Ilderim sejk vendége.
Ostoba fajankó!
Ne! Ne! Ne az ostorral!
A vendéglátóm.
Finoman!
Ostoba! Nem értesz a lovakhoz!
Ha megütöd őket, kinyuvasztalak!
Óvatosan a kanyart, aztán hadd fussanak! lndulj!
Jegyezd meg, amit mondok! Bölcs légy!
Gyönyörűek!
Most! Most! Ereszd meg!
Nem bírják majd a kanyart.
Nem! Nem!
Abadon, állítsd meg!
Ne ostorral!
Megölöm! Megö. . .
Dilinyós! lde a kantárt, ostoba!
Hogy bánsz a lovaimmal?!
Kecskét hajts! Csak arra vagy jó!
Eredj, fajankó!
Kecskét, ne lovat!
Láttad, mi történt?
Ez a vándor előre megmondta.
Kitűnő lovak, de nem jó fogat.
Nem jó fogat?
Az ott a szélén, az bírja.
- Antares. - A lassú?
Neki kéne belül futnia, hogy tartsa a többit.
Jó a szemed. Hol tanultad ezt?
A római cirkuszban.
A nagy cirkuszban hajtottál?
Barátom, összeszoktatnád az én négy lovamat?
Vár Jeruzsálem.
Holnapig pihen a karaván.
Lesz időnk beszélgetni.
Felfrissülni a sátramban.
Elmesélni, hogyan hajtottál Rómában.
Ha volna hangom, zsoltárt zengenék a lovakról.
Nincs más állat. . .
. . .mely ily magasra hágott!
Holnap Antarest állítom belülre.
Rövidíts a jármon! Az segít a kanyarban.
Júda Ben-Hur!
Zsidó vagy, de jártál Rómában.
Igen.
Különös választás, még furcsább sors vezérelt.
Éppen jókor érkeztél!
Csodákat tehetnénk együtt!
EI kell menned.
Nem halogathatom utam.
Később tán visszatérhetsz.
Barátaiddal, asszonyaiddal.
Nincsenek asszonyaim.
Egyetlen egy sem?
Nekem hat van. Nem! Hét.
Én nyolcat láttam.
Mert vándorol. Otthon még több van.
Hidd el, nagy előny a sok feleség.
- Nekem is lesz egy. - Egy!
Egy lsten, értem. De egy feleség? Az nem civilizált!
Semmi nagylelkűség!
- Nem ízlett az étel? - Dehogynem.
Köszönöm. Köszönöm.
Fogadd meg a tanácsomat! Vegyél magadnak asszonyokat!
Most elbúcsúzom a szépségeimtől.
Ilyenkor türelmetlenek már.
Mindegyik első akar lenni.
- Elbúcsúzom. - Ne, maradj!
Nézd meg őket!
Gyertek, gyermekeim! Gyertek!
Félnek az idegentől.
Gyertek!
Ne féljetek! Gyertek!
Gyermekeim!
Fáraók arabsaitól származnak.
Csillagok nevét kapták.
Gyere, Antares!
Te vagy a leglassúbb, de el sose fáradsz.
Tessék? lgen, igen.
Én is szeretlek. Jó Antaresem!
Gyere, Rigel!
Mindketten jót ettünk és jó a világ.
Jó Rigelem!
Igen, aludnál már.
Eleget dolgoztál, igaz?
Nemsokára alhatsz.
Jó éjszakát, kincsem!
Nyughass, Aldebaran! Tudom.
Te vagy a leggyorsabb, de légy kitartóbb!
Róma se látott szebbeket.
Látnád az anyjukat!
Az embereimnek is hogy hiányzik!
Jól van, jól.
A barátjuk vagy, nehezen engednek fel.
Antares, Rigel, késő van már.
Altair, Aldebaran, menjetek aludni!
Erősek legyetek és fürgék!
Menjetek, gyermekeim!
Jeruzsálem legjobb fogatai várnak. . .
. . .és a Kelet bajnoka, Messala fekete ördögei.
Képes bármire.
- Messala? A cirkuszban? - Igen.
Ismerted?
Ismerem.
De nem kedveled nagyon.
Embereim imádkoznak. . .
. . .hogy legyőzhessék Messalát.
Te lehetnél az, aki. . .
. . .a porba fojtja gőgjét.
A lovaimnak méltó hajtó kéne. . .
. . .aki szereti őket, és ők száguldanának.
Nem lehet.
Nagy kár!
Letörni büszkeségét. . .
. . .azok előtt, akiket úgy megalázott!
Képzeld el, ha éppen egy zsidó alázná meg őt!
Tudom, nem lehet.
Nem gyújtja fel képzeletedet?
Nem felel meg célodnak?
Másképp bánok el vele.
Meg akarod ölni.
Ezt a borzalmat látom a szemedben.
De bármit tett, nincs jogod megölni.
Elnyeri a büntetését.
Csodában nem hiszek.
Az élet maga a csoda.
És lsten ítélete?
Nem hiszel csodákban.
De egyszer lsten szólt hozzám. . .
. . .csillag vezérelt Betlehembe. . .
. . .ahol egy gyermek várt a jászolban.
Isten élt őbenne.
Mára felnőtt, és kész elvégezni a munkáját.
Visszatértem hát. . .
. . .hogy itt legyek, ha eljön.
Közel van.
Látta a naplementét, ahogyan mi is.
Tán egy ajtóban áll most, vagy egy hegytetőn.
Talán pásztor. . .
. . .kereskedő, halász.
De él. . .
. . .és életünk ezentúl az Ő jelét viseli.
Sok út vezet lstenhez, fiam.
Ne legyen nehéz a tiéd!
Megyek aludni.
Boldizsár jó ember. . .
. . .de amíg mások nem ilyenek, tartsd fényesen a kardod!
És igaznak a szándékod!
Mennem kell már.
Még egy gondolat.
Az arénában nincs törvény.
Sokan meghalnak.
Remélem, látlak még.
Finom damaszkuszi selymet!
Eszter!
Júda vagyok.
Te élsz!
Mit csinálsz itt? Mi történt?
Itt vagyok.
Melletted.
Hol van apád?
Börtönbe zárták, amikor téged elvittek.
Megkínozták.
Mikor megbizonyosodtak, hogy ártatlan, elengedték.
Azóta itt élünk, itt rejtőzünk.
Nem mentetek vissza?
Nem.
Mindent elvettek a rómaiak. Semmink se maradt ott.
Hol van anyám és húgom?
Előbb szólok neki!
Apám!
Csodálatos dolog történt!
Júda Ben-Hur él!
Hazajött. Itt van.
Júda!
Júda Ben-Hur!
Drága öreg barátom!
Hadd lássalak!
Hadd nézzelek!
Igen. Igaz hát!
Dicsérjük lsten kegyelmét!
Hol vannak?
Ama rettenetes nap óta. . .
. . .nem hallottunk felőlük.
Miért maradtál hű?
Ne sajnálj, gazdám!
Megkétszereződtem azóta.
Ő Malluch, a másik felem. A börtönben találkoztunk.
Egy napon szabadultunk.
Malluch-nak nincs nyelve, nekem nincs élet a lábamban.
Azóta én vagyok a nyelve. . .
. . .és ő lett a lábam.
Ketten együtt nem is vagyunk akárki!
Öreg barátom!
Ő megmondta, hogy visszatérsz.
Nem adta fel a reményt.
Reméltem, de nem hittem benne.
Látom, csak kettejük megmentésén jár az eszed.
És ha nem lehetséges?
Tűzz ki másik célt magad elé!
A vagyonod érintetlen.
Semmit sem árultam el nekik.
Megvan még. . .
. . .hogy hatalmad legyen legyőzni őket.
Nem azért tértem vissza.
Júda, halottak már!
Négy év! Azt senki sem éli túl a várbörtönben.
Ki él túl egy év gályarabságot?
Ez igaz.
Júda Ben-Hur!
Visszatértél, mintha a hitünk térne vissza.
Júda, szeretnék újra nevetni.
Nevessünk hát!
Lesz még öröm itt!
Ünneplünk majd a porban.
Beviszem én.
Álltunk már itt.
Hosszú ideje annak.
Négy éve.
De olyan, mintha. . .
. . .tegnap történt volna.
Azt mondtam:
"Ha nem volnál menyasszony, megcsókolnálak. "
"Ha nem volnék az. . .
. . .nem kéne búcsúzkodnunk. "
Nem vagyok menyasszony.
Nem mentél férjhez?
Apám mellett voltam.
És. . .
Az ujjamon van most is.
Addig viselem, míg meg nem találom azt, akit elvennék.
A kezem részévé vált.
Ha Messala megtudná, hogy itt vagy. . .
Meg kell tudnia.
Ő tudja, hol vannak.
És ha kiderül. . .?
- Ha meghaltak? - Akkor jaj Messalának!
Láttam, mire képes a gyűlölet.
Apámat elégette.
Egy ifjú rabbi azt tanítja, a gyűlöletnél erősebb. . .
. . .a megbocsátás és a szeretet.
Én hiszek benne.
- Eszter! - Júda!
Maradj életben!
Tartózkodj Messalától!
Csak ha megszűntem érezni.
De még nem.
Az a régi cserép még mindig hull a tetőnkről.
De most nem gályára küldenek.
Elpusztítanak.
Meg fogsz halni.
Quintus Arrius üdvözöl. Odakint vár.
- A konzul? - Az ifjú Arrius.
Köszönöm. Vezesd be!
- Nem tudtam, hogy van fia. - A nagy cirkusz bajnoka.
Miért hoz ajándékot?
- Talán versenyre hív ki. - Nézd!
Felséges!
Pedig nem is ismerem.
Tévedsz, Messala.
Milyen mágia révén lettél római?
Te voltál a mágus, Messala.
Gályarabnak küldtél.
Megmentettem a konzul életét.
Ismered pecsétjét?
Visszatértem hát. . .
. . .ahogy esküvel fogadtam.
Az ajándékod igazán illendő, ifjú Arrius!
Fordítsam magam ellen?
Mi lett anyámmal és húgommal?
Nem ismerem a foglyok sorsát.
Találd meg őket!
Akkor elfeledem, mit esküdtem. . .
. . .ahányszor vízbe merítettem az evezőt.
Ahhoz a helytartó engedélye kell.
Szerezd meg!
Holnap visszajövök.
Ne okozz csalódást, Messala!
Mi lett velük?
Majdnem öt éve! Gondolod, élnek még?
Menj és derítsd ki, Drusus!
- Ha meghaltak? - Meghaltak!
"Miriam, anya. Tirza, a lánya. "
Igen, ők azok. Élnek még?
E-épület.
Alsó szint.
Második cella. Kérdezd az őrt!
Vizet!
Engedjetek ki!
- Mikor láttad őket? - Én soha.
Három éve vagyok itt. De biztos élnek.
Az ételt elveszik.
Leprások.
Vigyék őket a város határán túlra!
A cellát kiégetjük.
Van ott valaki?
Van ott valaki!
Ki vagy?
Ne gyere közelebb!
Ki vagy?
Eszter!
Miriam vagyok.
Miriam.
Miriam?
Maradj ott!
Hazajöttetek!
Maradj ott, Eszter!
Leprások vagyunk.
Ó, Eszter!
Tirza!
Eszter!
Júda életben van?
Igen, él.
Itt van.
Hol?
Titeket keres.
Máris szólok neki.
- Ne! - Apának.
Ne!
Senkinek!
Elmegyünk a Leprások völgyébe.
Nem jövünk vissza.
Júdának tudnia kell.
Ne!
Kérlek!
Nem tudnék a szemébe nézni.
Megváltozott?
Semmit se változott.
Nem változott.
Te szereted őt, Eszter.
Esküdj meg. . .
. . .a szerelmedre. . .
. . .hogy sohasem mondod el neki!
Nem szabad megtudnia?
Ne így emlékezzen ránk!
Ígérd meg!
Másban nem reménykedhetem.
Csak ebben.
Ígérem.
Jól van.
Várjatok!
Messala majd kideríti.
Imádkozom, hogy éljenek, és megtalálják őket.
Elengedi őket.
Hisz élni akar.
Nem teheti, Júda.
Miért nem?
Láttam őket.
Láttad őket?
Hol?
Mikor láttad őket?
Meghaltak.
Halottak voltak.
Mikor?
Mikor? Mikor?
A börtönben.
Amikor hírre vártam apámról.
Miért nem mondtad el?
Nem tudtam.
Neked se, apám.
Féltem, ha Messalához. . .
Júda, többé nincs mit keresned.
Vége már.
Vége?
- Júda! - Vége?
Júda, felejtsd el Messalát! Menj vissza Rómába!
Uraim!
Tiszt urak!
A római birodalom védelmezői!
Bejöhetek?
Jöhetsz, sejk.
Látogass meg bennünket!
A nemes tribunus kegyes!
És most. . .
. . .azt kérditek:
Miért jöttem ide?
Szeretek fogadni.
A játékok!
A lovaim versenyre hívják a tribunus legyőzetlen feketéit.
Fogadást ajánlok.
Nincs limit?
- Fogadok! - Én is!
Egy pillanat. . .
. . .uraim, távoli mocsarak hős védői!
Leülhetek?
Ülj! Mennyit teszel?
- Mondja meg! - Széket neki!
Ide, gyorsan!
Köszönöm.
- Nos? - Ezer denarius.
- Kétezer! - Én is!
Szép a lelkesedés, de ne legyetek türelmetlenek! Van idő.
Először, uraim, az esélyeket!
A tribunus sokszor nyert. Nézzétek azt!
Mit mondtok, uraim?
Kettő az egyhez.
Nemes rómaiak, Tiberisz fiai, e világ urai!
Nem a bátorság tette Rómát a világ urává?
A piacon is többet kapnék.
Három az egyhez.
Legyetek belátóak!
A tribunus négy év alatt négyszer nyert.
- És. . . - Egy pillanat!
Jók a lovaid, de ki hajtja őket?
Nem mondtam? De figyelmetlen vagyok!
Hur hercege.
Júda Ben-Hur.
Hur hercege?
- Gályára küldték. - Visszatért.
Lehetetlen!
Az isteni Tiberius végtelenül kegyes!
Nos?
Nem fogadtok a tribunusra a zsidó gályarab ellen?
Tán hiba volt idejönnöm.
Tribunus!
Négy az egyhez?
Négy az egyhez!
Helyes!
Négy az egyhez! A különbség egy római és egy zsidó közt.
Vagy akár arab.
Ez a beszéd!
Akkor most a fogadás összege. Én felteszek. . .
Ezer talentumot?
- Ezer talentumot? - Igen, ezer talentumot.
Persze, ha túl sok. . .
Legyen ezer talentum!
Megegyeztünk.
Jól bánj velük! Megérdemlik.
Jó fiúk ezek!
Jobbak sok embernél.
Ne feledd!
Kilencszer körbe a cirkuszban.
Aldebaran!
Rigel, hallod?
Kilenc élet!
Te fürge!
Ne az első körben nyerd meg a versenyt!
Az utolsóban!
És nem nyerhetsz egyedül! Várd be a többieket!
Szilárd Antares!
Mint a szikla.
Te leszel a horgony!
Azt hittem, csak engem szeretnek.
Befogadtak a családba.
Pihenjetek, csillagaim!
Holnap felmegyünk.
És ha legyőzöd Messalát az új helytartó előtt. . .
. . .izzani fognak a római világ utcái.
Pilátus itt?
Igen, mindenre készen.
Mutasd meg, milyen férfiak teremnek itt!
Én Messalával küzdök meg.
A jármot!
Lazítsd meg!
Istenem, bocsásd meg, hogy bosszúra készülök!
A Te kezedbe teszem életem. Tégy akaratod szerint!
Dávid csillaga!
Ragyogjon a népedért és az enyémért. . .
. . .és vakítsa el Rómát!
Készen állnak.
Nyugalom!
Ötös!
Hol az ötös?
Eljött hát a nap, Júda. Te meg én.
Igen, eljött az a nap.
Nézd, görög harci szekeret hajt!
Júda, légy óvatos! Ne engedd közel!
Üdv, Jupiter! Vezess győzelemre!
Egy vonalban! Helyet tartani!
Szép fogat! Gyönyörűek!
Polgárok!
Köszöntelek benneteket a császárotok, Tiberius nevében!
Neki szenteljük a játékokat. . .
. . .és Róma dicsőségének. . .
. . .melynek mind részei vagytok.
Adózzunk tisztelettel a résztvevőknek!
Van, aki Alexandriából jött. . .
. . .Messinából. . .
. . .Karthágóból. . .
. . .Ciprusról. . .
. . .Rómából. . .
. . .Korinthosz. . .
. . .Athén. . .
. . .Frígia. . .
. . .és Júdea földjéről.
A legjobb jutalma a győzelmi babér.
Kezdődik a verseny.
Ave, Caesar!
Gyerünk, gyermekeim!
Római disznó!
Üdv néked!
Nagyszerű győzelem!
A néped egy igaz lstene vagy. . .
. . .ezen a napon.
Hadd imádjunk!
Koszorút az istenüknek.
Hamarosan hívatlak. Üzenet jött Rómából.
Hosszú életet, ifjú Arrius, és értelmet, hogy éljed!
Nem várhatunk, tribunus.
EI fog jönni. EI fog. . .
Nem várhatunk tovább.
EI fog jönni!
Hívattam, és ő el fog jönni.
Ha életben akarsz maradni, munkához kell látnunk.
Megértetted?
Levágni a lábamat?
Ne még! Még nem beszéltem vele.
Nem fogadhatom fél testtel.
Ne!
Megmondtam, Drusus. Megmondtam.
Itt van.
Teljes diadal, Júda!
Győztél. Az ellenség elpusztult.
Nem látok ellenséget.
Akkor mit látsz?
Egy nyomorult állat sebzett testét?
Elég ember vagyok még, hogy gyűlölj.
Hadd segítsek!
Azt hiszed, meghalt anyád és húgod.
Halottak. A versenynek vége.
Nincs vége, Júda.
Nem halottak.
Hol vannak?
Hol vannak?!
Keresd őket. . .
. . .a Leprások völgyében. . .
. . .ha megismered őket.
Folytatódik.
Folytatódik, Júda.
A versenynek. . .
A versenynek nincs vége.
Van út oda le?
Megőrültél? Oda ne menj!
Ember!
Két nőt keresek, anyát és lányát.
Sok nő van itt.
A Hur családból.
Nekünk nincs nevünk.
Nekik?
- Miért mondtad? - Ők akarták így.
Nem árulhatod el a hitüket. Megteszed értük?
Ne lássam őket?
Jönnek!
Úgy szeresd őket, ahogyan kell. Ne nézz rájuk!
Soha ne gyere ide! Kérlek!
Júda jól van?
Boldogan él?
Igen, jól van.
Nyugodtak lehettek.
Ő jól van, Miriam.
Isten veled!
Elmentek már.
Visszamehetünk.
Vissza? Hova?
Júda, egyetlen örömük van.
Azt hiszik, úgy emlékszel rájuk. . .
. . .és éled az életedet.
Felejtsd el ezt!
Felejtsem el?
Mint a sírban!
- Mit tehetnél? - Változtatni.
Hogyan hagyhattad? Látnom kell őket.
Ne, Júda, kérlek! Júda!
Gondolkozz, Júda! Megszakadna a szívük.
Itt van! Megtaláltam! A gyermek férfivá lett.
És a férfi, most már tudom, az lsten Fia.
Igaz volt a jóslat.
Boldog Boldizsár! Megadta neked az élet.
Az életnek adatott meg.
Isten adta.
Gyere velem!
Mikor a gályára hurcoltak. . .
. . .majd megölt a szomjúság.
Egy férfi innom adott.
Tovább éltem.
Jobb lett volna, ha kiöntöm a homokba.
Nem.
Szomjazom még.
Gyere és figyelj!
Még dolgom van Rómával.
Ragaszkodsz a halálhoz.
Ég veled, Júda!
Hívattál?
Remélem, jó véget ér a győzelmed.
Üzenet jött atyádtól, a konzultól.
- Tisztelem. - Ahogyan magadat is.
Római polgár lettél.
Semmit se szólsz?
Most jövök a Leprások völgyéből. . .
. . .ahol anyám és húgom tengeti nyomorult életét.
Róma akaratából leprások, reménytelen számkivetettek.
Hallottam róla. Nagy hiba volt, mélyen megbántuk.
Ők az én húsom és vérem, uram! Rajtuk Róma jele.
Messala halott. Vele a bűn is.
Nem Messala bűne. Jól ismertem őt.
Nem volt benne Róma kegyetlensége.
Róma tönkretette őt is, ahogyan a családomat is.
Ahol nagyság van, nagy kormányzat és hatalom. . .
. . .és nagy együttérzés. . .
. . .ott nagy a tévedés is.
A hibáinkból tanulunk.
Róma kész nagy jövővel megajándékozni téged.
Van más hang is.
Arriusé például, aki Rómában vár rád.
Tudom, azt mondaná neked:
"Ne feszítsd önmagad keresztre. . .
. . .Iehetetlen hűségedért. "
Nincs tökéletes szabadság.
A felnőtt ember ismeri a világot.
És ma a világ Róma.
Ifjú Arrius azt választaná.
Én Júda Ben-Hur vagyok.
Idelent barátsággal szólok. . .
. . .mintha Arriushoz szólnék.
De ha felmegyek oda, Cézár szava leszek. . .
. . .aki eltiporja a lázadót.
Túl sokaknak ambíciója. . .
. . .Ietörni Róma hatalmát.
Győztes vagy, hős a szemükben.
Az egy igaz istenüknek tartanak, amint mondtam.
Ha itt maradsz, részese leszel e tragédiának.
Máris a részese vagyok.
Add vissza Arriusnak!
Túlságosan tisztelem őt.
Miatta sem óvhatlak meg. . .
. . .a sorsodtól, ha itt maradsz.
Nagy veszélyben vagy.
Hagyd el Júdeát!
Én szóltam.
Féltem, nem jössz vissza. . .
. . .attól, mi történt veled.
De újra látlak.
Apád vár.
Hol van?
Mire készülsz?
Pihenj, aludj!
Csak néhány órára találj békét!
Békét?
Szeretet és béke.
Azt hiszed, én nem vágyom rájuk?
Hol találod?
Ha hallanád a Názáretit!
Boldizsár szava.
Több ez Boldizsár szavánál.
A hangja olyan meggyőzően hangzott.
Több, mint egy hang.
És több, mint egy férfi.
Azt mondta: "Boldogok az irgalmasok. . .
. . .mert irgalmasságot nyernek.
Boldogok a békére igyekvők. . .
. . .mert az lsten fiainak mondatnak. "
Isten fiai?
Ott lent, a holtak völgyében?
Júdea minden fia tisztátalan marad. . .
. . .míg le nem törli magáról a szennyet. . .
. . .mert tűri zsarnokát.
Tisztára kell mosnunk ezt a földet.
- Vérrel? - Vérrel!
Ez az élet törvénye:
A vér vért szül, amint a kutya csak kutyát.
A halál halált fiadzik. . .
. . .amint a keselyű csak keselyűt.
De a hang a hegyen azt mondta:
"Szeresd ellenséged!
Tegyél jót azzal, aki téged gyűlöl! "
Aki miutánunk születik, szenvedni fog.
Ahogyan mi miattad.
Nincs semmi közös mibennünk?
Szeretet sincs?
Lélegezni se tudok anélkül. . .
. . .hogy ne érezzelek szívemben.
De tudom. . .
. . .bármit teszek mostantól. . .
. . .nagyobb fájdalmat okoz bármi másnál.
Jobb, ha nem szeretsz.
Én Júda Ben-Hurt szerettem. Mi lett belőle?
Az vagy, amit el akarsz pusztítani.
Rosszra rosszal felelsz. Kővé tett a gyűlölet.
Mintha Messala volnál.
Elveszítettelek, Júda.
Ne tovább!
Mit keresel itt?
Tegnap este itt vártalak.
Egész éjjel. Mi történt?
Hol van Tirza?
Hagyd itt az ételt!
Közelebb jövök. Ne félj!
- Mit csinálsz? - Ne félj!
Megint a Názáretit hallgattam.
Ha létezik lsten szava, az ő beszéde az.
Az nem lehet, hogy ne ismerjétek. . .
. . .a békés kezet, mely kitárul felétek.
Jeruzsálembe megy. Ott megtaláljuk.
Hozd magaddal Tirzát is!
Tirza halálán van.
Tedd le és menj innen!
Júda!
Miért mondtad el neki?
Igen, Júda, igen!
Ne gyere közelebb, lstenre kérlek!
Anyám!
Várj, anyám, várj!
Hallgass meg!
Kérlek!
Ne tovább! Kérlek!
Ne, Júda! Fiam, ne!
Anyám, hadd lássam Tirzát!
Halálán van.
Júda, ha látnák Jézust, ők is tudnák. . .
. . .hogy az élet örök. . .
. . .és aki hisz, nem kell félnie a haláltól.
Elviszem őket Hozzá.
Ne!
Istenem, ne!
Ne, drága fiam!
Anyám!
Hol van Tirza?
Júda, ne!
Nem szabad odamenned, fiam!
Kérlek!
Drága fiam!
Félek.
Nincs mitől.
A világ több ennél.
Tirza, Júda vagyok.
Ne, Júda!
Alamizsnát a vakoknak!
- Hova mentek az emberek? - A tárgyalásra.
Kinek a tárgyalására?
A názáreti rabbi halálát akarják.
- Nem lehet! - Alamizsnát!
Mi a bűne?
Úgy tudom, semmi. A vakoknak!
Segíts a vakokon!
- Leprások! - Leprások!
Menjetek innen!
Menjetek!
Leprások!
Hogy történhet ez?
Ismerem ezt az embert!
Segítsen valaki!
Könyörüljetek!
A fájdalmában is. . .
. . .milyen békés a tekintete!
Vigyázz rájuk, Eszter!
Gyere!
Elhoztalak benneteket. . .
Azt reméltem. . .
Jó tetted, Eszter.
Éljen a zsidók királya!
Ide vezetett hát az utad, Boldizsár!
Vizet adott nekem. . .
. . .és szívet, hogy éljek.
Miért érdemli ezt?
Magára vette a világ bűneit.
Ő mondta, ezért jött a világra. . .
. . .abban az istállóban. . .
. . .ahol először láttam.
Ezért jött a világra.
Meghalni?
E kezdetért.
Túl sokáig éltem.
Mintha a kereszttel hordozná. . .
. . .a világ fájdalmát.
Olyan félelmetes, mégis miért van az. . .
. . .hogy többé már nem félek?
A vihar árnyéka.
Rendkívüli sötétség. . .
. . .pedig nappal van.
Az élete véget ért.
Mi ez?
Mi hasad szét?
Ez a fájdalom!
Én is érzem.
Nézd a kezedet!
A halála pillanatában. . .
. . .azt mondta: "Atyám, bocsásd meg nekik.
Nem tudják, mit tesznek. "
Még akkor is!
A hangja mintha kitépte volna a kardot a kezemből.
VÉGE